Anna. Elsa.
Varsti on uneaeg!
Oi ei. Printsess on lõksus lumekolli kurjas loitsus.
Kähku, Elsa! Tee prints! Ja uhke!
Oi ei! Prints on ka lõksus.
Kes hoolib ohust, kui leidub armastust?
Anna.
Musitamine metsa ei päästa.
Kadunud haldjad hüüavad.
Mis häält kaelkirjak teeb?
Vahet pole. Nad äratavad haldjate kuninganna,
kes murrab loitsu ja päästab kõik ära!
Ja nad kõik abielluvad!
Mida te mängite?
Nõiutud metsa.
Prints ja printsess...
Sellist nõiutud metsa pole ma küll näinud.
Sa oled nõiutud metsa näinud?
Oot, mida?
Olen küll. Ühe korra.
Ja sa pole meile sellest kunagi rääkinud?
Noh, ma võiksin nüüd rääkida, kui te...
-Olgu. Nüüd. -Räägi nüüd.
Oled sa selles kindel?
On aeg, et nad teaksid.
Teeme pärast suure lumememme.
Kui nad paigale jäävad ja kuulavad.
Kaugel, kaugel...
nii kaugel põhjas, kui minna saame...
seisis üks väga vana ja väga nõiutud mets.
Aga selle võlujõud ei tulnud kolliloitsudest ega kadunud haldjatest.
Seda kaitsesid kõige võimsamad vaimud...
kes tulid õhust...
tulest...
veest...
ja maast.
Aga see oli ka koduks müstilisele northuldra rahvale.
Kas northuldralased olid maagilised, nagu mina?
Ei, Elsa. Nad polnud maagilised.
Nad kasutasid lihtsalt ära metsa ande.
Nende kombed olid meie omadest nii erinevad,
aga nad tõotasid meile sõprust.
Selle auks ehitas teie vanaisa, kuningas Runard, neile võimsa tammi,
et nende vesi jõudu koguks.
See oli rahukink.
See on üks pirakas rahukink.
Ja mul oli nii au, et sain metsa seda tähistama minna.
Seisa sirgelt, Agnar.
Ma polnud üldsegi valmis selleks, mida see päev kaasa tõi.
Me kaotasime valvsuse.
Me lasime end võluda.
Kõik tundus nii...
maagiline.
Aga midagi läks viltu.
Nad ründasid meid.
Hoia minu taha.
See oli jõhker lahing.
Teie vanaisa...
Isa!
...jäi kadunuks.
Võitlemine ajas vaimud marru.
Ettevaatust!
Nad suunasid oma võlujõu meie kõigi vastu.
Ma kuulsin üht häält...
ja keegi päästis mu.
Mulle öeldi, et vaimud kadusid siis.
Ja võimas udu kattis metsa.
Nii et keegi ei saanud enam sisse.
Ja tol õhtul saabusin ma koju Aarendelli kuningana.
Ohhoo, paps, see oli eepiline.
Kes sind ka ei päästnud, ma armastan teda.
Soovin, et teaksin, kes see oli.
Mis vaimudest sai?
Mis seal metsas nüüd on?
Ma ei tea.
Udu seisab endiselt.
Keegi ei pääse sisse.
Ja keegi pole sellest saati välja tulnud.
Nii et meil on ohutu.
Jah.
Aga mets võib taas ärgata.
Ja peame olema valmis ükskõik milliseks ohuks, mis sealt võib tulla.
Aga nüüd on aeg isale head ööd öelda.
Aga mul on veel nii palju küsimusi.
Jäta need mõneks teiseks õhtuks, Anna.
Sa tead, et ma pole nii kannatlik.
Miks northuldralased meid üldse ründasid?
Kes ründab inimesi, kes neile kingitusi toovad?
Kas sina arvad, et mets ärkab taas?
Ainult Ahtohallan teab.
Ahto-kes-mida?
Kui ma väike olin,
laulis mu ema laulu ühest erilisest jõest nimega Ahtohallan,
mis pidi teadma kõiki vastuseid mineviku kohta.
Selle kohta, kust me tuleme.
Ohhoo.
Kas laulaksid seda meile? Palun?
Olgu.
Pugege kaissu.
Hästi lähedale.
Seal, kus mered
Laiuvad
Laulev jõgi
Kõike mäletab
Uni magus olgu teil
Ja jõgi koju saadab meid
Tema vete
Voogudes
Peitub tõde
Leiad vastused
Õige tee sul juhatab
Kuid upud liiga sügaval
Ta laulab neil, kes kuulavad
Ja tema laul on võluviis
Kas võita hirmud julged sa
Taluda, mis sa kuuled siis?
LUMEKUNINGANNA II ELSA JA ANNA UUED SEIKLUSED
Seal, kus mered
Laiuvad
Seal on ema
Kõike mäletab
Olen, kallis, koduteel
Kui kadund kõik
Tee alles veel
Teie majesteet.
Nad ootavad teid.
Vabandage.
Juba tulen.
Kas kuulsite?
Mida?
Ei midagi.
Naudid oma uut igavest kuube, Olaf?
Mu elu on nagu unistus, Anna.
Kuis ma soovin, et see vaid igavesti kestaks.
Aga muutused narrivad meid oma iluga.
Kuidas palun?
Andesta. Küpsus muudab mind poeetiliseks.
Ütle mulle, sa oled vanem ja tead seetõttu kõike,
kas sa muretsed vahel selle pärast,
et miski pole igavene?
Ei.
Kas tõesti?
Ohhoo, ei jõua ära oodata, et oleksin muldvana nagu sina,
ja ei peaks enam tähtsate asjade pärast muretsema.
Ma ei mõelnud seda just nii.
Ma ei muretse, sest...
noh, mul oled sina ja Elsa ja Kristoff ja Sven...
ja väravad on valla...
ja ma pole enam üksinda.
Jah, on veidike külmemad tuuled
Vanust päevake juures
Ja ka pilved kuhugi viib sügistuule iil
Saanud väetiseks on Kõrvitsa-Kalle
Mõni lehekegi kurvem ja targem
Maailm muutub, seal on miskit kindlatki
Jah. See ei muutu eal
Kuidas tunnen su kätt mu käes
Üht-teist sama veel
Kuidas koos on meil olla hää
Püsib püsti nüüd vana kivimüür
Üht-teist on ikka truu!
See ei muutu eal
Kuis ma sind kõvasti hoian ju
Kui langevad lehed alla
Sven, mul tundub, et tulevik algab
Tahad öelda, et sa õhtul oled ta ees põlvili
Jah, väga keeruline on teha plaane
Kus küünlavalgus ja sõrmus ka veel
Parem jäta armuvärgid minu kanda siis
Jah, see ei muutu eal
Kuidas teda ma armastan
Üht-teist sama veel
Põhjapõdrad on lihtsamad
Kui end pühendan
Tuju üleval
Siis tean, mida kõike teen!
Eks?
See ei muutu eal
Sven, on vastutus sinu peal
Ei tuuled puhka
Kas selle pärast kutset kuulen?
Nüüd miski juhtub?
Vist vastumeelt on mulle muutused
Väärt ajad kestku
Ei loobuda saa neist
Ei saa hoida hetke
Kuid kõndida saan selle päeva teid!
On veidike külmemad tuuled
Vanust jällegi päevake juures
Aeg näha, mis on hästi
All sügistaeva siin!
Hea elada on siin külluse riigis
Ja tantsida ühiselt niisiis
Ja ma usun, Aarendelli lipp see lehvib alati!
Lipp lehvib alati!
Lipp lehvib alati Lipp lehvib alati
See ei muutu eal
Selja taga sul möödub aeg
Üht-teist endine
Kuigi tulevik pime kaev
Kestku õnneviiv Möödas minevik
On aja kiirus suur
See ei muutu eal
Ma sind kõvasti hoian ju
Kõvasti hoian ju
-Kõvasti hoian ju -Kõvasti hoian ju
Sind kõvasti hoian ju
Nii. Lõvi?
Grislikaru?
-Koletis? -Pruunkaru?
-Tige nägu? -Kaeluskaru?
Hans?
-Lunastamatu koletis? -Su elu suurim viga?
Ei andnud musigi?
Kurikael!
Me kõik saime natuke pihta.
Nii, Olaf, sinu kord.
Olgu.
Nüüd, kui lugeda oskan, on nii palju lihtsam.
Kiiruse peale, poisid tüdrukute vastu.
Hüva, olen valmis.
Läks.
Ükssarvik.
Jäätis!
Loss! Joakim!
Teekann! Hiir!
Elsa!
Olaf ei tohiks niiviisi oma keha kasutada.
Vahet pole. See on käkitegu.
Kaks õde, üks pea.
-Aitäh. -Nõnda.
Läheb lahti!
Sa saad hakkama, Elsa.
Lase tulla.
Näita oma kehaga.
Tühjus?
Õhk? Puu? Inimesed?
Puused? See pole sõna.
Kühvlipoiss? Hambad?
Pesed nõusid?
-Jääkaru? -Kuule.
Vabandust.
Pead mulle midagi näitama.
Ärevil?
Häiritud?
Mures? Paanikas? Rahutu?
Ole nüüd, näid raudselt rahutu välja.
-Meie võit. -Teeme uuesti?
Teate mida? Ma lähen vist magama.
Kas kõik on korras?
Olen lihtsalt väsinud.
Head ööd.
Jah, ma olen ka väsinud.
Ja Sven lubas mulle unejuttu lugeda.
Kas pole, Sven?
Lubasin või?
Sa teed nii hästi hääli järgi!
Nagu siis, kui teeskled, et oled Kristoff ja ütled...
"Ma pean minema mingite rahnudega oma lapsepõlvest ja värgist rääkima."
Alustage te minuta.
Kas Elsa tundus sulle imelik?
Ta tundus nagu Elsa ikka.
See viimane sõna paistis teda eriti häirivat. Mis see oli?
-Ma ei tea. -Ei. Ei.
Ma ei tea, aga...
"Jää"? Oh, ole nüüd!
Ta ei osanud jääd näidata?
Lähen ja vaatan, kuidas tal on.
Aitäh, kallis. Armastan sind.
Mina sind ka.
Pole midagi.
Sisse.
Jah. Midagi on valesti.
-Sinuga? -Ei, sinuga.
Sa kannad ema salli.
Sa teed seda, kui midagi viltu on.
Kas me solvasime sind?
Mul on nii kahju, kui solvasime.
Tead, väga vähesed oskavad tegelikult peremänge mängida.
See lihtsalt on nii.
Ei, asi pole selles.
Mis siis lahti on?
On üks...
Ma ei taha lihtsalt asju tuksi keerata.
Mis asju? Sul läheb hästi.
Elsa, millal sa küll ennast niimoodi näed, nagu mina sind näen?
Mida ma küll sinuta teeksin?
Ma olen sul alati olemas.
Ma tean, mida sul vaja on.
-Noh, tule siia. -Mida?
Nagu ema ikka ütles: "Pugege kaissu. Hästi lähedale."
Seal, kus mered
Laiuvad
Laulev jõgi
Kõike mäletab
Ma tean, mida sa teed.
Uni magus olgu teil
Ja jõgi koju saadab meid
Sind ma kuulen
Samas, ei
Tark tunneb riske
Kuid väldib neid
Mul on tuhat põhjust argipäeva jätkata
Palun kao mu kõrvust sosin, mis mind äratab
Sa pole hääl
Vaid oled lihtsalt kõrvus tuul
Ja kui sind kuulen
Aga ei
Ma olen hõivatud
Kõik, kes minu südames, on selle lossi sees
Nii kahju, salahüüdja, kuid sul kehtib kindel keeld
Mul olnud on seiklus Ei vaja miskit uut
Sest ma ju kardan seda riski, kui ma järgnen sul
Tundmatuse teel
Mis tahad sa?
Kui minult une röövid nii
Oled siin ja mind häirid
Kuni eksiteele viid
Või oled lihtsalt keegi
Pisut minu moodi sa
Kes hinges teab
Et peab mujal olema
Iga päev on pisut raskem
Kui mul kasvab vägi sees
Tead, et osa minust tahab minna veel
Tundmatuse teel?
Tundmatuse teel!
Oled seal sa? Tunned mind sa?
Tajud ikka? Kutsud kaasa?
Kuhu sa lähed? Mind juhi sa veel
Kui vaid saan, järgnen sul
Tundmatuse teel
Õhk, tuli, vesi, maa.
Vesi!
Õhk mässab, tuld pole, vett pole.
Maa on järgmine.
Me peame siit lahkuma.
Kõik saab korda. Evakueeruge kaljudele!
Oi ei! Ma tõusen lendu!
Sain su kätte!
Jah. Kõik said ohutult välja.
Palun. Võta see.
Kas kõik on korras, Olaf?
Oo jaa. Me kutsume seda...
"kontrolli, mida saad, kui asjad tunduvad kontrolli alt väljas."
Ma ei saa aru.
Sa oled üht häält kuulnud, aga ei rääkinudki mulle?
Ma ei tahtnud, et muretsed.
Me lubasime üksteisele, et ei jäta teist kõrvale.
Räägi mulle, mis toimub.
Ma äratasin nõiutud metsa võluvaimud.
See pole küll see, mida arvasin, et sa ütled.
Oota. Nõiutud metsa?
-See, mille eest isa meid hoiatas? -Jah.
Miks sa nii tegid?
Selle hääle pärast.
Tean, et see kõlab pööraselt,
aga ma usun, et see, kes mind kutsub, on hea.
Kuidas sa saad nii öelda? Vaata meie kuningriiki.
Ma tean. Aga mu maagia tunneb seda.
Mina tunnen seda.
Olgu.
Oi ei. Mis nüüd?
Trollid?
Kristoff! Me igatsesime su järele!
Pabi.
Noh, teie kahega juba igav ei hakka.
Loodan, et oled valmis selleks, mida oled korda saatnud, Elsa.
Vihased võluvaimud ei sobi nõrganärvilistele.
Miks nad ikka veel vihased on?
Mis sel kõigel Aarendelliga pistmist on?
Las ma vaatan, mida näha saan.
Minevik pole selline, nagu tundub.
Ülekohus nõuab heastamist.
Aarendellis pole ohutu.
Tõde tuleb üles leida.
Ilma selleta...
ei näe ma tulevikku.
Ei näe tulevikku?
Kui tulevikku ei näe...
siis jääb üle vaid teha järgmine õige samm.
Järgmine õige samm on, kui lähen nõiutud metsa
ja otsin selle hääle üles.
Kristoff, kas võiksin laenata su vagunit ja Sveni?
Ma ei tunne end selle mõttega eriti mugavalt.
-Sa ei lähe üksinda. -Anna, ei.
Minu võimed kaitsevad mind. Sul pole võimeid.
No vabandust. Ma ronisin Põhjamäe otsa...
elasin üle jäätunud südame, päästsin sinu oma ekspeika käest...
ja tegin seda kõike ilma võimeteta, nii et ma tulen kaasa.
Mina ka. Ma juhin.
Ma toon näksimist!
Ma hoolitsen teie rahva eest.
Palun vaata, et nad meie naasmiseni kuningriiki ei läheks.
Aga muidugi.
Anname neile teada.
Anna, ma olen tema pärast mures.
Oleme alati kartnud, et Elsa võimed on selle maailma jaoks liiga tugevad.
Nüüd peame palvetama, et neist piisaks.
Ma ei lase temaga midagi juhtuda.
Kellele meeldivad faktid?
Mulle! Nõnda.
Kas teadsite, et vesi mäletab? Tõsijutt.
Paljud kahtlevad selles, aga see on tõsi.
Kas teadsite, et välk tabab mehi naistest kuus korda tõenäolisemalt?
Kas teadsite, et gorillad röhitsevad, kui nad õnnelikud on?
Kas teadsite, et me pilgutame silmi neli miljonit korda päevas?
Kas teadsite, et vombatid kakavad ruutusid?
Kas teadsite, et pikkadel teekondadel tasa magamine hoiab hullumeelsust ära?
-Jah, see pole tõsi. -On küll.
-See on tõsi. -Kindlasti tõsi.
Ei, see on tõde.
See oli üsna üksmeelne.
Aga ma otsin selle üles, kui koju jõuame.
Nad mõlemad magavad.
Niisiis, mida sa tahad teha?
Sven, hoia meid teel, eks?
-Anna. Anna? -Mm-hmm?
Mäletad meie esimest sellist reisi,
kui ma ütlesin, et peaksid olema hull, et abielluda mehega, keda just kohtasid?
Oot, mida? Hull?
Sa ei öelnud, et olen hull. Sa pead mind hulluks?
Ei. Pidasin.
Sa olid...
mitte hull.
Ilmselgelt.
Kõigest naiivne.
Mitte naiivne. Vaid armastuses uustulnuk. Nagu minagi olin.
Ja kui sa uus oled, siis teed ikka vigu.
Nii et ütled, et olen sinu jaoks vale.
Mida? Ei, ei. Ma ei ütle, et oled vale, või hull.
-Kristoff, jää seisma. Palun. -Hea mõte.
Ma kuulen seda häält.
Kuuled või?
Olaf, ärka üles.
Ohhoo.
No mida...?
Luba mulle, et teeme seda koos, eks?
Ma luban.
Pole midagi.
Kas teadsite, et nõiutud mets kutsub esile muutusi?
Mul pole aimugi, mida see tähendab,
aga ma ei jõua ära oodata, et saaks näha, mida see meie kõigiga teeb.
-Kuulge! -Mida see tähendab?
-Ärge lükake. -Lõpeta ära.
Liiga kiiresti!
Mis see veel oli?
Ei, ei.
Ja oleme siin luku taga. Seda oleks vist pidanud küll ette aimama.
See mets on imekaunis.
Tamm. See seisab ikka veel.
See oli vanapabi nägemustes.
Aga miks?
Ei tea, aga see on veel heas seisundis. Jumalale tänu.
Mida sa silmas pead?
Noh, kui see tamm laguneks...
kaasneks sellega nii suur tõusulaine, et see pühiks minema kõik siin fjordis.
Kõik?
Aga Aarendell on selles fjordis.
Aarendelliga ei juhtu midagi, Anna. Kõik läheb hästi.
Tule siia.
Tead, teistes tingimustes oleks see üsna romantiline paik.
Kas sa ei arva?
Teistes tingimustes?
Sa mõtled, et kellegi teisega?
Mida? Ei! Ei. Tahan öelda...
-Igaks juhuks, kui me siit eluga ei pääse... -Oot, mida?
Sa ei usu, et me siit eluga pääseme?
Ei. Ei!
Noh, ei, me pääseme siit eluga.
Tehniliselt on šansid selleks üsna keerulised, aga tahan öelda...
Et juhul, kui peaksime surema...
-Sa arvad, et me saame surma? -Ei! Ei.
-Kus Elsa on? -Me sureme mingil hetkel.
-Vandusin, et ei jäta teda üksi. -Me ei sure veel niipea.
-Elsa! -Aga väga kaugel tulevikus me sureme!
Ära hakka.
Elsa!
Seal sa oledki.
-Oled terve? -Kõik on korras.
Olgu, hästi.
Kus Olaf on?
Anna?
Elsa?
Sven?
Samantha?
Ma ei tunnegi ühtki Samanthat.
Täitsa normaalne.
Mis see oli?
Samantha?
See saab mõtte, kui ma olen vanem
Kunagi näib loogiline see
Kord, kui olen targem ma Takkajärgi aru saan
Et selline just ongi harilik mets!
Vastused saan kõik, kui olen vanem
Miks hirmsas nõiametsas käima pean
Tean, et paari aastaga Praegune näib naljakas
Ja polnudki see halb, vaid hoopis hea
Vabandust.
Kohaned, kui sa kasvad
Otsid, kus on sullegi koht
Küps on kui natuur End ma tunnen julgelt ju
Kui mul vastu vahib täitsa õudne, õudne lõust
Näed, kõik saab mõtte, kui ma olen vanem
Pole hirme, tunnen pingevabalt end
Unistan, kui lumemees
Parimais on aastates
Kui oled vanem
Mõte kõigel täiesti on sees!
See on kena.
Olaf!
Terekest!
Saage tuttavaks tuulevaimuga!
Laske läbi!
Mul läheb vist süda pahaks.
Hoiaksin su juukseid, aga ma ei leia oma käsi.
Kuule! Lõpeta.
Elsa!
Lase ta lahti!
Anna, ole ettevaatlik!
See on minu õde!
Prints Agnar!
Aarendelli nimel.
Ettevaatust!
Isa!
Kas jäid terveks?
Kõik on korras.
Mis need on?
Need näevad välja nagu ajahetked.
Mis see asi on, mida sa alati ütledki, Olaf?
See asi...
Minu teooria, et arenenud tehnoloogia on nii meie päästja kui ka hukatus?
Ei, mitte see. See...
-See kurkide kohta? -Ei.
See asi vee kohta.
Jah. Vesi mäletab.
Vesi, millest sina ja mina koosneme, on läbi käinud vähemalt neljast inimesest
ja/või loomast enne meid.
Ja see mäletab kõike.
Tuul on tagasi.
Nämma.
Ma panen vist sulle nimeks Tuuli.
Kao välja.
-Tere. -Oled sa vast alles uudishimulik.
Oled nüüd paremas tujus?
Isa. See on isa.
See tüdruk.
Ta päästab ta.
Ta on northuldralane.
Mis see on?
Olaf, hoia minu taha.
Mida sa sellega tegema hakkad?
Pole aimugi.
Lase oma relv alla.
Ja teie laske enda omad alla.
Aarendelli sõdurid?
Ähvardad minu rahvast, leitnant?
Tungid minu tantsuruumi, Elena?
-Miks see sõdur nii tuttav tundub? -Ei, ei.
Leitnant!
Tooge mõõk ära!
See oli maagia.
Kas sa seda nägid?
Muidugi nägin.
Valisid kena ja jäise tervituse.
Nad on kogu selle aja siin lõksus olnud?
-Jah. -Mida me nüüd teeme?
Mina ise.
Tere, ma olen Olaf.
Vabandust. Riided piiravad lihtsalt tegutsemist.
Tahate kindlasti teada, kes me oleme ja mida me siin teeme.
Asi on üsna lihtne.
Kõik sai alguse kahest õest.
Üks sündis võluvõimetega.
Teisel polnud võimeid.
Nende armastus lumememmede vastu oli piiritu.
Anna, ei! Liiga kõrge!
Põmaki!
Emme! Issi! Aidake!
Põmm! Uksed sulguvad kõikjal.
Õed rebitakse lahku.
Noh, vähemalt on neil nende vanemad.
Nende vanemad on surnud.
Oi, tere. Olen Anna. Abiellun mehega, keda just kohtasin.
Elsa plahvatab! Lumi! Põgenege!
Maagia tuhiseb mu lumehelvestes.
Ma elan.
Jääpalee ühele. Jääpalee ühele.
Kao välja, Anna!
Mu süda.
Oh heldust.
Ainult tõeline armastus saab sind päästa.
Siin on tõelise armastuse suudlus.
Sa ei vääri seda.
Teate mida? Ma olen paha.
Misasja?
Ja Anna külmub igavesti surnuks.
Oh, Anna.
Siis ta sulab üles!
Ja siis ajas Elsa võluvaimud üles
ja me pidime oma kuningriigist lahkuma.
Nüüd on me ainus lootus avastada tõde mineviku kohta,
aga meil pole aimugi, kuidas seda teha,
aga Elsa kuuleb hääli, nii et meil on vähemalt see abiks.
Küsimusi on?
Nad said vist pihta.
Oled sa tõesti Aarendelli kuninganna?
Olen.
Miks peaks loodus Aarendelli inimest maagiaga autasustama?
Ehk selleks, et heastada sinu rahva tegusid.
Minu rahvas on süütu.
Me poleks iial esimesena rünnanud.
Et tõde välja tuleks.
Tere. Vabandust.
Mis siin toimub?
Just nimelt. Leitnant Mattias!
Raamatukogu, vasakult teine portree.
Sa olid meie isa ametlik valvur.
Agnar.
Mis teie vanematega juhtus?
Meie vanemate laev uppus Lõunameres
kuue aasta eest.
Ma näen teda. Näen teda teie nägudes.
Kas tõesti?
Sõdurid.
Me võime veidi vanemad olla, aga oleme endiselt tugevad.
Ja teenime uhkusega Aarendelli.
Oodake. Palun.
Keegi kutsus mind siia.
Kui ma nad üles leian...
siis nad võivad teada, kuidas seda metsa vabastada.
Usaldage mind, ma tahan vaid aidata.
Me usaldame vaid loodust.
Kui loodus räägib...
siis me kuulame.
Kõik saab mõtte, kui ma olen vanem.
Tulevaim!
Hoidke kõik eemale!
Suunduge jõe poole!
Ei! Põhjapõdrad! See on tupik!
Tule, Sven!
Me toome nad tagasi!
Elsa! Tule sealt ära!
Ei, ei.
Elsa!
Tule, sõbrake, me suudame seda.
Anna!
Vii ta siit ära.
Ei! Elsa!
Nad vaatavad kõik meid, kas pole?
Nõu oskad anda?
Mitte midagi?
Kas peaksin teadma, mida see tähendab?
Sa kuuled ka seda.
Keegi kutsub meid.
Kes see on? Mida me teeme?
Olgu, lähme põhja.
Elsa!
-Jumalale tänu! -Anna.
-Oled sa terve? -Mis sul arus oli?
Sa oleksid võinud surma saada. Sa ei tohi mulle tulle järele hüpata.
Kui sa ei taha, et ma sulle tulle järgneksin, siis ära jookse ise ka tulle.
Sa pole üldse ettevaatlik, Elsa.
Palun vabandust. Oled sa terve?
On ka paremini läinud.
Ma tean, mida sa vajad.
Kust te selle salli saite?
See on Northuldra sall.
Mida?
See kuulub ühele meie vanimatest perekondadest.
See kuulus meie emale.
Elsa.
Ma näen seda.
See on ema.
Ema päästis tol päeval isa elu.
Meie ema oli northuldralane.
Meid kutsutakse northuldralasteks.
Me oleme päikeserahvas.
Ma tõotan teile, et ma vabastan selle metsa
ja taastan Aarendelli.
See on üsna pirakas lubadus, Elsa.
Vabastab metsa? Ohhoo.
Vabandust.
Osa meist on lihtsalt siin sees sündinud, me pole iial selget taevast näinud.
Saan aru.
-Mu nimi on Ratsur. -Kristoff.
Ma kuulsin taas seda häält.
Me peame põhja minema.
Aga maahiiglased hulguvad öösiti põhjas ringi.
Te võite hommikul teele asuda.
Ma olen Mesimaren.
Mesimaren, me anname endast parima.
Kuulge, las ma küsin teilt.
Kuidas te küll tulete toime
üha suureneva mõtete keerukusega, mis küpsusega kaasneb?
Geniaalne!
Nii värskendav on tänapäeva noortega rääkida.
Meie tulevik on helgetes kätes.
Oi ei, ei. Ära seda näri.
Sa ei tea, mille sisse ma astunud olen.
Ma ei suuda ta tähelepanu haarata. Ega isegi õigeid asju öelda.
Noh, sul veab.
Ma ei tea naiste kohta midagi.
Aga tean, et meil on kõige imelisem kosimise meetod.
-Kui kohe alustame, saame koidikuks valmis. -Tõesti või?
Parim osa on, et see hõlmab palju põhjapõtru.
Kuule, tagasi kodus...
Kas Halima on ikka veel Hudson's Hearthis?
On küll.
Tõesti? On ta abielus?
Ei.
Ohhoo. Miks ma end nüüd paremini ei tunne?
Millest sa veel puudust tunned?
Oma isast. Ta suri ammu enne seda kõike.
Ta oli hea mees.
Lõi meile Aarendellis hea elu.
Aga õpetas mulle, et hea ei pruugi püsida.
Ta ütles ikka: "Ole valmis.
"Just siis, kui arvad, et oled tee leidnud, heidab elu su teisele rajale."
Mida sa siis teed, kui see juhtub?
Ära anna alla. Võta seda üks samm korraga ja...
Tee lihtsalt järgmine õige tegu?
Jah. Said aru.
Tahan sulle midagi näidata. Kas tohib?
Sa tead õhku, tuld, vett ja maad.
Jah.
Aga vaata, on ka viies vaim...
mis on sillaks meie ja loodusmaagia vahel.
Viies vaim?
Mõned räägivad, et nad kuulsid seda hüüdmas päeval, kui mets langes.
Mu isa kuulis seda.
Kas arvad, et see kutsubki mind?
Võib-olla. Aga ainult Ahtohallan teab.
Ahtohallan.
Õige tee sul juhatab
Kuid upud liiga sügaval
Miks peab unelauludes alati mingi jube hoiatus olema?
Ma imestan kogu aeg selle üle.
Maahiiglased.
Mida nemad siin all teevad?
Peitu.
Nad tulevad!
Sellepärast me tulega ei mängigi.
Ma ei saa su peale tige olla. Miks sa nii nunnu oled?
Palun ütle, et sa ei kavatsenud neile järele minna.
Mis siis, kui ma suudan neid rahustada, nagu tuule ja tulega tegin?
Mis siis, kui nad su laiaks litsuvad, enne kui sul võimaluski avaneb?
Ära unusta, et eesmärk on hääl üles leida,
tõde üles leida, ja koju pääseda.
Hei. See oli napikas.
Ma tean.
Hiiglased tunnetasid mind. Nad võivad siia tagasi tulla.
Ma ei taha kedagi veel ohustada.
Ja sul on õigus, Anna.
Me peame selle hääle üles leidma.
Me hakkame nüüd minema.
Olgu. Me läheme.
Las ma...
Oot. Kus on Kristoff ja Sven?
Nad läksid vist selle Ratsuri ja hulga põhjapõtradega kuhugi.
-Läksid ära? -Mm-hmm.
Läksid ilma midagi ütlemata ära?
Kes neid mehi mõistab?
Kas mul peakski nii naeruväärne tunne olema?
Oo jaa. Kahtlemata.
Kas kõik on valmis?
Valmis!
Mulle kuluks proov ära.
Ma armastan armastust.
Oota. Sa räägid ka nende eest?
Jah.
Sa nagu kuuleks päriselt, mida nad mõtlevad.
Jah. Ja siis ütled selle lihtsalt välja.
Ja siis ütled selle lihtsalt välja.
Nii. Ta tuleb.
Printsess Anna Aarendellist...
mu sõjakas, kartmatu, ingverimagus arm.
Kas sa abiellud minuga?
Ei.
Printsess lahkus koos kuningannaga.
Mida? Oot, mida?
Ma ei üritakski järele minna. Nad on juba kaugel.
Juba kaugel?
Niisiis, jah.
Me läheme läände samblikuluhtadele.
Võid meiega tulla, kui soovid.
Kuule. Mul on väga kahju, et...
-Ei, pole midagi. -Jah. Igatahes.
Hüva, pean asju pakkima minema. Tuled ka?
Ma... Jah, saame seal kokku.
Sa tead, kuhu minna, eks?
-Jah. -Jah.
Ma tunnen metsa.
Põdrad on parimad semud
Sven, miks on valus arm?
Mis närib su sees
Päris tunne on see
Kuule, Kristoff
Sa pole narr
Sa lahkusid
Käid minust hoopis teisel teel
Ma siia jäin
Kõhklen, kas käia su järel?
Kuid sinna tee
Tundub sulle õige see
Eks ilmselt homme üksteist jälle näeme
Kuid miks tundub, et nõnda lahku kasvame me?
Üksi otsima ma jäänud teed su südamesse
Esmakordselt olen nüüd
Metsa eksinud ma
Ülal all Segi pool
Sinuta
Saadan sind ma koju küll, kuid
Metsa eksinud ka
Ja ma ei tea, mis rajal nüüd sa
Eksinud ma
Siiani me
Ühtseid plaane tegime koos
Ei tundnud, et veel võiksin teisiti mõelda
Ma ei tea
Kui jään sinuta
Mis küll saab, kui koos pole rajad
Kogu aja
Nüüd ma tean, kus õige suund
Kui metsa eksinud ma
Ülal all, päev on öö
Kui sind pole
Olid laternaks mu teel
Kuid metsa eksinud ma
Kõhklen, kas hoolid sa veel
Ootan taas
Märki ma
-Märki ma -Kas ühist teed
-Meil olla saaks -Olla saaks
Ootan nii
-Kuid eksinud ma -Eksinud ma
Eksinud ma Eksinud ma
Kuid eksinud ma
Eksinud ma Eksinud
Nii eksinud ma
Kuule, Olaf, äkki peaks ainult üks teist seda tegema?
Olen nõus. Ta laulab veidi mööda.
Kuulge, Tuuli on tagasi.
Mida?
Kuidas see saab võimalik olla?
Mis see on?
Ema ja isa laev.
Aga see pole Lõunameri.
Ei, ei ole.
Miks nende laev siin on?
Kuidas see siin on?
See uhuti vist Mustast merest siia.
Mida nad küll Mustal merel tegid?
Ma ei tea.
Kuidas see laev läbi udu sai?
Arvasin, et keegi peale meie ei saa.
Kui siin just kedagi polnud.
Siin peab midagi olema.
Oota. Vaata ringi.
Igas Aarendelli laevas on salalaegas.
Veekindel.
Kui nutikas.
Kuigi see paneb mind küsima, et miks nad siis kohe tervet laeva veekindlaks ei teinud.
Leidsin!
Mis keel see on?
Ma ei tea. Aga vaata, see on ema käekiri.
"Jääaja lõpp.
"Jõgi leitud, aga kaotatud.
"Maagia allikas. Elsa allikas?"
See on kaart.
Nad reisisid põhja ja kavatsesid ületada Musta mere, et jõuda...
Ahtohallanile.
See on päris?
Ahto-kes-mida?
Ahtohallan.
See on võlujõgi, mis peaks teadma kõiki vastuseid mineviku kohta.
Mis toetab mu "vesi mäletab" teooriat.
Vesi mäletab.
Elsa?
Ma tahan teada, mis nendega juhtus.
Ahtohallan peab olema tema võlujõu allikas.
Me läheme edasi, Elsa nimel.
Lained on liiga kõrged!
-Iduna! -Agnar!
Elsa!
Kuule, mida sa teed?
See on minu süü.
Nad otsisid vastuseid minu kohta.
Sina ei vastuta nende valikute eest, Elsa.
Ei. Kõigest nende surma eest.
Jäta. Ei.
Elena küsis, et miks peaksid vaimud Aarendellile võlujõuga kuninganna kinkima?
Sest meie ema päästis meie isa.
Ta päästis oma vaenlase.
Tema heateole tasuti sinuga.
Sa oled kingitus.
Milleks?
Kui keegi suudab minevikku lahendada...
kui keegi suudab Aarendelli päästa ja selle metsa vabastada, siis oled see sina.
Ma usun sinusse, Elsa. Rohkem kui kellessegi või millessegi muusse.
Mesimaren ütles, et on ka viies vaim.
Sild looduse maagia ja meie vahel.
Viies vaim?
See ongi mind Ahtohallanist kutsunud.
Vastused mineviku kohta on kõik seal.
Seega läheme Ahtohallanile.
Mitte "meie". Mina.
Mida?
Must meri on me mõlema jaoks liiga ohtlik.
Ei. Ei! Me teeme seda koos.
Laulu mäletad? "Kuid upud liiga sügaval."
Kes sind tagasi hoiab, et sa liiga kaugele ei läheks?
Ütlesid, et sa usud minusse, et selleks ma olengi sündinud.
Ja ma ei taha sind selles takistada.
Ma ei taha takistada sul selleks saamist, mis iganes sa pead olema.
Ma lihtsalt ei taha, et sa sured...
üritades kõigi teiste jaoks ka kõike teha.
Ära tee seda üksinda.
Las ma aitan sind, palun.
Ma ei saa sind kaotada, Elsa.
Mina ei saa sind ka kaotada, Anna.
Tule.
Oot, mida?
Mida sa teed?
Elsa!
Ei!
Olaf, aita mul seisma jääda.
Anna käsi.
Hoia kinni!
Oota! Ei!
No mida!
Anna, see võib pöörasena kõlada,
aga ma tunnetan viha tõusmas.
Noh, ma olengi vihane, Olaf!
Ta lubas mulle, et me teeme seda koos!
Jah.
Aga tahtsin öelda, et ma tunnetan endas viha tõusmas.
Oot, sa oled vihane?
Arvan küll.
Elsa tõukas mind ka eemale ja ei jätnud isegi hüvasti.
Ja sul on täielik õigus tema peale väga, väga vihane olla.
Ja sina ütlesid, et osa asju ei muutu.
Aga sellest peale on kõik muudkui ainult muutunud.
Ma tean.
Aga vaata, mina olen veel siin ja hoian su kätt.
Jah, see on hea märkus, Anna.
Mul on parem. Sa oled nii hea kuulaja.
Ära tule mind vaigistama. See on ebaviisakas.
Ei!
Hiiglased.
Nad on hiiglaslikud.
Hoia kinni, Olaf.
Ürita mitte karjuda.
Üles leidsin.
Tänan.
Kus me oleme?
Augus, kust pole väljapääsu.
Aga kus on jube kottpime sissepääs.
Tule nüüd, see on lõbus.
Eeldades, et me ei jää siia igaveseks lõksu, keegi meid ei leia...
ja sina nälgid ja mina annan alla.
Aga helgem külg on, et Elsal peab küll meist palju paremini minema.
Olgu.
Ei!
No muidugi.
Liustikud on jääst jõed.
Ahtohallan on jäätunud.
Ma kuulen sind.
Ja ma tulen.
Igas ihurakus värin
Kuid mul pole külm
Tuntud on see särin
Uni, mis justkui siin, kuid käest kaob küll
Tunnen sind ma seal
Nagu sõber ammune
Nüüd ma saabun
See on justkui kodutee
Olen olnud ma kui kindlus
Sees jahe saladus
Mulle ava nüüd
Mis muidu varjatud
Näita end!
Sind kohata tahan
Näita end!
Sinu kord
Kas oled see, keda otsinud olen ma vaid?
Näita end!
Ja juhata mind
Ei varem nõnda kindel
Olnud ma kuskil pool
On mul siin olla põhjus
Kas mu sünni mõte see nüüd on?
Olin teisiti kui teised
Tavareeglid kehtetud
Kas hetk on käes? Ees sihti näen?
Kas lõpuks teada suund?
Näita end!
Ei pelga ma enam
Olen siin
Sel kaugel maal
Sa oled see, keda otsinud olen
Ma vaid!
Oo, näita end!
Näita, kes oled sa
Leia mind nüüd
Valgusta teed
Juhata mind
Uks lahti tee
Oh, leia mind nüüd
Valgusta teed
Juhata mind
Uks lahti tee
Seal, kus mered
Laiuvad
Laulev jõgi
Kõike mäletab
Ema.
Tule, kallis, kodutee
Leian veel!
Näita end
Ja kogu su väge
Täida end
Kõigega, mis uus!
Sinuni jõuab ja sind ta on
-Oodanud vaid -Oodanud vaid
Oo, näita end!
Tere, olen Olaf. Ja mulle meeldivad kuumad kallid.
Armastan sind, Olaf!
Lase käia, sa suudad.
Siin ma nüüd, päevavalguses
Nagu ahvi näoga kana!
Ma lihtsalt ei vaadanud, kuhu lähen. Aga kõik on hästi.
Prints Hans Lõunasaartelt.
Ma armastan sind.
Pean sulle oma minevikust rääkima. Ja sellest, kust pärit olen.
Ma kuulan.
Iduna!
Mida te loete, Teie majesteet?
Mingit uut Taani kirjanikku.
Kuningas Runard, mul on kahju. Ma ei mõista.
Vanaisa?
Võtame kõik Aarendelli väed kaasa.
Aga nad pole andnud meile mingit põhjust neid mitte usaldada.
Northuldralased kuulavad maagiat. Mis tähendab, et neid ei saa iial usaldada.
Vanaisa?
Maagia teeb inimesed liiga võimsaks. Arvavad, nagu neil oleks kõigeks õigus.
Nad arvavad, et võivad kuninga tahtele vastu hakata.
Maagia ei tee seda.
See on vaid sinu hirm.
Hirm on see, mida ei tohi usaldada.
Tamm teeb nende maa nõrgemaks, nii et nad peavad minu poole pöörduma.
Õige tee sul juhatab
Kuid upud liiga sügaval
Nad tulevad tähistama.
Ja siis näeme me nende suurust ja jõudu.
Nagu teie olete meid vastu võtnud, võtame meie vastu teid...
oma naabreid ja sõpru.
Kuningas Runard, see tamm ei anna meie vetele jõudu.
See teeb metsale halba.
See lõikab meid ära põhjast...
Ärme arutame seda siin.
Saame fjordi ääres kokku. Joome teed.
Leiame lahenduse.
Ei!
Anna!
Kumba õnneliku tunneli me siis valime?
Tamm teeb nende maa nõrgemaks, nii et nad peavad minu poole pöörduma.
Kuningas Runard, see tamm teeb metsale halba.
Elsa leidis selle.
Mis see on?
Tõde mineviku kohta.
See on mu vanaisa...
ründamas northuldralaste pealikku...
kes ei kanna relva.
Tamm polnud rahukink.
See oli lõks.
Aga see käib kõige vastu, mille eest Aarendell seisab.
Käib jah, kas pole?
Ma tean, kuidas metsa vabastada.
Ma tean, mida me peame tegema, et asju heastada.
Miks sa seda nii kurvalt ütled?
Me peame tammi ära lõhkuma.
Aga Aarendell upub ära.
Sellepärast aetigi kõik välja.
Et kaitsta neid selle eest, mida tuleb teha.
Kas kõik on korras?
Mulle kuluks väga heledam pool ära, Olaf.
Heledam pool?
Kilpkonnad suudavad läbi pepude hingata.
Ja ma näen väljapääsu.
Ma teadsin, et võin sinu peale loota.
Tule nüüd, Olaf, Elsa on kindlasti juba tagasiteel.
Me saame temaga kokku ja...
Olaf?
Mis see on?
Kas sinuga on kõik korras?
Ma lendlen?
Oot. Ei.
Asi pole selles.
Ma lendlen minema.
Võlujõud minus on hääbumas.
Mida?
Ma arvan, et Elsaga pole kõik korras.
Ma arvan...
et ta läks vist liiga kaugele.
Ei.
Anna?
Mul on kahju.
Sa pead selle järgmise osa üksinda tegema.
-Eks? -Oota.
Tule siia.
Ma hoian sind.
See on hea.
Kuule, Anna?
Mulle meenus üks asi, mis püsib.
Mis see on?
Armastus.
Kuumad kallid?
Mulle meeldivad kuumad kallid.
Ma armastan sind.
Olaf? Elsa?
Mida ma nüüd teen?
Olin pimedas
Kuid mitte nii
See on külm, see on tühi Tuim see äng
Mis oli, see on läinud
Ei valgust näe
Kõik on sünge
Olen pimeduse vang
Su järel üha käin
Ma alati
Aga nüüd enam ma ei leia sind
See lein kisub vägisi
Ja rusub mind
Kuid üks vaikne hääl
Sees ei jäta mind
Kui ei näe
Lootust sa
Siiski pead tõusma
Sind ootab õige samm
Kas kord järgneb päev veel sellel ööl?
Mida uskuda veel - ma ei tea
Ei leia enam suunda Siin üksi ma
Sest ainus täht, mis juhtis, olid sa
Kuidas veel tõusta saan
Sest sinuta ei jõua ma
Kuid ootab õige samm
Astu nüüd
Astu veel
Astuda tuleb teel
Ja ongi õige samm
Ma ei vaata kaugusse
Talumatu veel on kõik
Vaid hingetõmbe kaupa ehk
Astu samm
Valik uus On see, mis teha võin!
Läbi öö lähen veel
Koban teed ma valgusse
Kus ootab õige samm
Ja hommikul
Mis saab siis?
Kui on kõik nii teisiti ja endine ei kunagi?
Sihiks mul on siis
See hääl, mis viib
Ja see
On õige samm
Ärgake üles!
Just nii.
Tulge ja püüdke mind kinni! Tulge!
Siia!
Just nii! Tulge edasi!
Tulge edasi!
See toimib.
Siiapoole!
Mida?
Ei, ei. Ta juhatab nad tammi juurde.
Kristoff!
Olen siin. Mida sul vaja on?
-Tammi juurde jõuda. -Saab tehtud.
Aitäh.
Lähme. Eluga!
-Aita mind üles! -Saame teisel pool kokku!
Leitnant Mattias.
Teie kõrgus, mida te teete?
See tamm peab langema.
See on ainus viis udu lõhkuda ja metsa vabastada.
Aga me vandusime, et kaitseme Aarendelli iga hinna eest.
Aarendellil pole tulevikku, kuni me seda ei heasta.
Kuningas Runard reetis kõiki.
Kust sa seda tead?
Mu õde andis tõe eest oma elu.
Palun.
Enne kui me veel kellegi kaotame.
Ettevaatust!
Hävitage tamm! Laske käia!
Visake oma rahnud!
Just nii.
-Sain ta kätte! -Anna!
Hoia kinni!
Anna andeks, et su maha jätsin.
Ma tahtsin lihtsalt nii väga teda kaitsta.
Ma tean. Pole midagi.
Mu armastus ei ole habras.
Ohhoo.
Vaata seda taevast.
Ma ei taibanud, et seda on nii palju.
34 aastat...
Viis kuud...
Ja 23 päeva.
Oled see tõesti sina?
Anna.
Mõtlesin, et kaotasin su.
Kaotasid mu?
Sa päästsid mu. Juba jälle.
Päästsin või?
Ja Anna, Aarendell ei langenudki.
Ei langenud või?
Vaimud olid nõus.
Aarendell peab püsima, koos sinuga.
Minuga?
Sa tegid seda, mis oli õige. Kõigi jaoks.
Kas sa leidsid viienda vaimu?
Sina oledki viies vaim. Sina oled see sild.
Tegelikult on sillal kaks otsa.
Ja emal oli kaks tütart.
Me tegime seda koos.
Ja me teeme seda ka edaspidi koos.
Koos.
Elsa! Sa oled terve!
Sa näed teistsugune välja.
Kas lõikasid juukseid või midagi?
Või midagi.
Anna, ma pean sult midagi küsima.
Olgu.
Kas sa lumememme tahad teha?
Mida?
Nii hea, et vesi mäletab.
Anna.
Elsa!
Kristoff! Ja Sven!
Te tulite kõik tagasi.
Ma armastan õnnelikke lõppe.
Noh, ma eeldan, et see on lõpp.
Või saab sellest "meie surmaohtu seadmisest" mingi regulaarne värk?
Ei. See on läbi.
Tegelikult on veel üks asi.
Anna, sa oled kõige ebatavalisem inimene, keda ma tean.
Ma armastan sind kogu hingest.
Kas sa abielluksid minuga?
Jah!
Aarendelliga on kõik korras.
Mida?
Ahtohallan on imeilus.
Terekest.
Tead, sinu koht on siin üleval.
Ma vandusin, et teen alati seda, mis on Aarendellile parim.
Õnneks tean ma täpselt, mis see on.
Kuigi ma ei tea ikka veel, mida "muundumine" tähendab,
tunnen ma, et see mets on meid kõiki muutnud.
Esitlen Tema Majesteeti, Aarendelli kuninganna Annat!
Tere. Tšau.
Sven, sa näed kena välja.
Oh heldust! Olaf!
Võlutud, olen kindel.
Võluv.
Teie majesteet.
Kristoff.
Kas poisid lõid end minu pärast üles?
See oli Sveni mõte.
Üks tund. Sa saad selle üheks tunniks.
Pole midagi. Ma eelistan sind nagunii nahkades.
Šokeeriv, et suudad tunni vastu pidada. See oli täitsa jõhker.
Mida me armastuse nimel ka ei teeks.
Kuidas seda pöörast maagiat kutsutaksegi?
Fotoks.
Foto.
Me näeme head välja.
Halima. Kindral Mattias.
Teie majesteet. Tulen kohe tagasi.
Võid seni meie fotot imetleda, kuni ma ära käin.
Teen nalja.
-Kuidas mul läheb? -Imeliselt.
Meie maad ja rahvas, nüüd armastuse kaudu ühendatud.
Tere, Tuuli. Kas meeldib?
Ega sa vastu pole? Mul on õele kiri.
Aitäh sulle.
"Šaraad reede õhtul. Ära hiljaks jää.
"Ja ära muretse, Aarendellil läheb hästi.
"Hoolitse sina metsa eest.
"Armastan sind."
Ma armastan sind ka, õeke.
Kuule, Tuuli? Me teeme ühe sõidu, tahad ka tulla?
Oled valmis?
Näita end, otsekohe!
Elsa, ole see, kes oled.
Olen, ema, olen.
Elsa on kutu.
Olaf on kutu.
Anna nutab.
Ja siis juhtub posu tähtsaid asju, mille olen unustanud.
Aga tähtis on see, et mul oli õigus.
Ja vesi mäletab, ja seega...
Ma elan!
Ja teie ka.
Me elame!
Hea lugu.
Subtiitrid tõlkinud Age Orgusaar